Вісник Полтавського державного аграрного університету. Серія «Економiка, управлiння та фiнанси»
Кластер: Економічні перетворення, бізнес та адміністрування. Спеціальності: С1 Економіка та міжнародні економічні відносини; D1 Облік і оподаткування; D2 Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок; D3 Менеджмент; D5 Маркетинг; D7 Торгівля. Редакція видання приймає до безоплатного опублікування одноосібні статті, подані здобувачами третього рівня вищої освіти бюджетної форми підготовки, виконаних ними одноосібно (без співавторів), за умови відповідності матеріалів вимогам видання та принципам академічної доброчесності.
МАРКЕТИНГОВІ ДОСЛІДЖЕННЯ СПОЖИВЧОГО РИНКУ КОМПАНІЇ «НОВА ПОШТА» В УМОВАХ ЦИФРОВІЗАЦІЇ, ГЛОБАЛІЗАЦІЇ ТА ВОЄННОГО СТАНУ
У статті проведено комплексне маркетингове дослідження ринку споживачів підприємства «Нова пошта» в умовах цифровізації, глобалізації та воєнного стану. Обґрунтовано актуальність теми, зумовлену динамічними змінами у поведінці клієнтів, зростанням конкуренції на ринку логістичних послуг та необхідністю підвищення клієнтоорієнтованості. Метою дослідження є виявлення основних факторів, що впливають на вибір логістичного партнера споживачами, оцінка задоволеності клієнтів та удосконалення маркетингової політики компанії. Використано системний, аналітичний та порівняльний методи, а також аналіз вторинних джерел. Досліджено споживчу поведінку клієнтів "Нової пошти" під час війни, коли попит змістився на онлайн–доставку та гнучкі тарифи. Визначено основні групи клієнтів – приватні та корпоративні – та їх мотиваційні чинники, такі як швидкість, надійність і якість обслуговування. Рівень задоволеності послугами перевищує 80 % (за показником NPS). Окремо розглянуто роль інновацій у маркетингових дослідженнях, зокрема CRM–систем, соціальних аналітик і автоматизації складів. В умовах війни ці дослідження стали інструментом адаптації бізнесу, що дозволяє оперативно реагувати на зміни попиту. Досліджено міжнародну експансію компанії у 2022–2025 роках (Польща, Литва, Німеччина, Чехія, Румунія), що формує нову модель споживчої поведінки. Маркетингові дослідження підвищують якість сервісу та сприяють формуванню сталого бренду, що поєднує інноваційність і соціальну відповідальність. Зроблено висновок, що системні маркетингові дослідження є ключовим чинником розвитку «Нової пошти», забезпечуючи гнучкість стратегії, підвищення лояльності клієнтів та адаптацію до ринкових і зовнішньополітичних викликів.
МОТИВАЦІЯ ПЕРСОНАЛУ ЯК СТРАТЕГІЧНИЙ ІНСТРУМЕНТ УПРАВЛІННЯ ПІДПРИЄМСТВОМ В УМОВАХ СУЧАСНИХ ОРГАНІЗАЦІЙНИХ ТРАНСФОРМАЦІЙ
У статті розкрито сутність мотивації персоналу як ключового елемента системи управління підприємством, що визначає рівень його конкурентоспроможності, інноваційного потенціалу та здатності до адаптації в умовах динамічного ринкового середовища. Узагальнено еволюцію теорій мотивації – від змістовних (А. Маслоу, Ф. Герцберг, Д. Мак-Клелланд), які пояснюють, «що» спонукає людину до праці, до процесуальних (В. Врум, С. Адамс, модель Портера-Лоулера), що трактують мотивацію як процес прийняття рішень із урахуванням очікувань, справедливості та результативності. Окрему увагу приділено сучасним інтегрованим підходам – теорії самодетермінації, концепції емоційного інтелекту, цифровій мотивації, які враховують психологічні, соціальні та технологічні чинники. Систематизовано структуру мотиваційної системи підприємства, що включає матеріальні (заробітна плата, премії, соціальний пакет), нематеріальні (визнання, кар’єрне зростання, участь у прийнятті рішень), організаційно-психологічні методи (корпоративна культура, сприятливий мікроклімат, командна взаємодія) та інноваційні інструменти (гейміфікація, HR-аналітика, цифрові платформи, employer branding). Показано, що в умовах цифрової економіки та змін поколінь зростає значення індивідуалізації мотивації, управління залученістю, коучингу та менторингу. Окреслено етапи впровадження мотиваційної системи в практику підприємства та основні напрями її реалізації: матеріальне стимулювання, організаційно-управлінські, соціально-психологічні та освітньо-розвивальні заходи. Зроблено висновок, що ефективна система мотивації має будуватися на принципах справедливості, прозорості, партнерства й орієнтації на розвиток людського капіталу, забезпечуючи гармонізацію особистих цілей працівників і стратегічних інтересів підприємства та формуючи стійкі передумови його стратегічного розвитку.
МЕХАНІЗМ ВПРОВАДЖЕННЯ ПРОЦЕСУ ІНТЕГРОВАНОГО УПРАВЛІННЯ ЦИФРОВИМ РОЗВИТКОМ ЛЮДСЬКОГО КАПІТАЛУ ПІДПРИЄМСТВА
У статті досліджено механізми впровадження інтегрованої системи управління цифровим розвитком людського капіталу на підприємствах у контексті переходу Казахстану до цифрової економіки. Дослідження обґрунтовує необхідність цілісної моделі оцінки та розвитку людського капіталу, яка поєднує технологічні, організаційні та освітні компоненти. Використовуючи інтегративний підхід, автори пропонують структурно-функціональний механізм, що охоплює оцінку, формування та зростання людського капіталу через співпрацю між підприємствами, університетами та державними установами. Модель включає багаторівневий алгоритм, що пов'язує місію, цілі та підцілі процесу, забезпечуючи системну координацію та адаптивність до цифрової трансформації. У статті також представлено проект інформаційної системи, яка автоматизує збір даних, моніторинг та прогнозування показників людського капіталу, що дозволяє кількісно оцінювати цифрові компетенції та ефективність інвестицій у розвиток робочої сили. Запропонована методологія інтегрує принципи економічної ефективності, доцільності та інноваційної стійкості. Результати сприяють зміцненню наукової та практичної бази Казахстану для управління цифровою робочою силою та можуть бути застосовані до промислових підприємств, навчальних закладів та політики. У дослідженні підкреслюється теоретичне значення визначення цифрової компетентності як багатовимірного конструкту, що охоплює грамотність, креативність та аналітичні здібності до продуктивного використання технологій. Загалом, запропонований інтегративний механізм розширює методологічний інструментарій для управління людським капіталом в умовах цифровізації та надає стратегічні ідеї для забезпечення конкурентоспроможності та соціально-економічної стійкості в цифрову епоху.
ОПТИМІЗАЦІЯ УПРАВЛІНСЬКИХ ПРОЦЕСІВ ДИСТРИБУЦІЇ У КОНТЕКСТІ ЦИФРОВОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ
У статті досліджено теоретичні та прикладні аспекти оптимізації управлінських процесів дистрибуції в умовах цифрової трансформації економіки. Доведено, що системний підхід є методичною основою управління дистрибуційними процесами, який представляє собою логічне та всестороннє дослідження становищ, подій та об'єктів як єдиної сукупності з точки зору підходів системного аналізу. Він забезпечує зрівноважену роботу всіх елементів дистрибуційної мережі та підвищує її здатність адаптуватися до змін зовнішнього середовища. Заходи зі створення систем управління процесами в дистрибуції та забезпечення подальшої їх життєдіяльності залежить від встановлених норм діючого правового регулювання. Методичні підходи направлені на забезпечення ефективного управління процесами в дистрибуції доцільно розглядати в якості сукупності заходів та дій впливу на матеріальні, фінансові, інформаційні, трудові та інші види процесів дистрибуції, які направлені на забезпечення оптимізації поставлених бізнес задач. Встановлено, що сучасні підприємства різних форм власності переходять від ієрархічних систем управління до змішаних і децентралізованих структур, інтегрованих із цифровими платформами, такими як планування ресурсів підприємства, управління складом, управління транспортом, націлених на забезпечення гнучкості, орієнтації на споживача та стабільності. З’ясовано переваги застосування цифрових технологій, таких як телематика, аналітика великих даних, хмарні сервіси, які сприяють прозорості дистрибуційних операцій з метою оптимізації процесів направлених на мінімізацію витрат пов’язаних з цими процесами задля точнішого прогнозування попиту. Розроблено прогностичну модель для оптимізації маршрутизації та планування доставки, з метою мінімізації загальних витрат, яка інтегрує аналітичні, оптимізаційні й прогностичні підходи. Ця модель охоплює окремі етапи пов’язані зі збором даних та оцінкою можливих ресурсних обмежень при виборі оптимального дистрибуційного маршруту, що дозволяє досягти рівноваги між логістичними витратами пов’язаними з усіма процесами дистрибуції, швидкістю транспортування та якісного сервісу. Доведено, що інтеграція представлених прогностичних моделей із корпоративними інформаційними системами забезпечує перехід до проактивного управління, яке в свою чергу підвищує гнучкість і стабільність дистрибуційних мереж. Практична цінність результатів полягає у формуванні рекомендацій щодо вдосконалення управління дистрибуцією через поєднання технологічних, аналітичних та організаційних інструментів. Подальші дослідження доцільно спрямувати на оцінювання ефективності цифрової трансформації дистрибуційних систем і розроблення моделей їх сталого розвитку.
РОЗРОБКА ТА РЕАЛІЗАЦІЯ СТРАТЕГІЇ РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМСТВА В УМОВАХ СУЧАСНОЇ ЕКОНОМІЧНОЇ ДИНАМІКИ
Завданням підприємств в сучасних умовах динамічного розвитку середовища їх функціонування є розробка заходів до забезпечення адаптації до таких змін та досягнення високих результатів діяльності. Основою цього може стати стратегічне планування, яке спрямоване не просто на підтримку, а саме на розвиток підприємства. У статті висвітлено теоретичні аспекти, пов’язані з розробкою стратегії розвитку підприємств в умовах посилення динамічності зовнішнього середовища. Проаналізовано особливості сутності стратегії розвитку, що мають бути враховані при її розробці. Визначено особливості стратегії розвитку як специфічного виду стратегій підприємства, що характеризується особливими стратегічними цілями. Особливістю стратегії розвитку є спрямованість на створення перспектив для довгострокового зростання та розвитку конкурентних переваг. Узагальнено основні вимоги до формування стратегії розвитку підприємства в сучасних умовах нестабільності та динамічних змін. Розглянуто методичні аспекти розробки стратегії розвитку підприємства. Представлено алгоритм розробки стратегії розвитку підприємства, що включає два основні блоки управлінських дій: формування стратегії (аналіз, обґрунтування та вибір оптимальної стратегії) та реалізація стратегії (виконання стратегічних планів, моніторинг досягнутих результатів, коригування стратегії для адаптації до нових умов). Охарактеризовано сутність кожного етапу формування та реалізації стратегії розвитку. Значну увагу приділено особливостям аналізу зовнішнього середовища як основи формування інформаційного забезпечення для розробки стратегії. Запропоновано підходи до аналізу зовнішнього середовища, визначено фактори зовнішнього середовища, що мають підлягати аналізу. Визначено систему показників для оцінки конкурентної позиції підприємства, що є основою врахування умов зовнішнього середовища в процесі прийняття стратегічних рішень.
ОФШОРНІ БАНКІВСЬКІ ЗОНИ ТА ЇХ РОЛЬ У МІЖНАРОДНИХ ВІДНОСИНАХ
У статті узагальнені та систематизовані ключові теоретичні аспекти функціонування офшорних зон у контексті сучасної світової економіки та глобалізації фінансових потоків. Розглянуті та проаналізовані різноманітні підходи до визначення офшорних зон, що існують у науковій літературі та в міжнародній практиці. На основі цього представлені їх класифікаційні ознаки за різноманітними критеріями, включаючи рівень податкового навантаження (податкові гавані, юрисдикції з низькими податками), ступінь прозорості та регулювання, а також за характером дозволених операцій (універсальні та спеціалізовані). Розкрита значуща роль офшорних банківських зон як невід’ємного елемента сучасної системи міжнародних економічних та фінансових відносин. Виявлені та деталізовані ключові причини використання офшорів суб’єктами світового господарства, серед яких: оптимізація податкового навантаження, мінімізація адміністративних витрат, забезпечення конфіденційності, захист активів та вільний доступ до міжнародних ринків капіталу. Окреслено та глибоко проаналізовано суперечливий характер офшорних юрисдикцій, що одночасно виступають ефективним інструментом залучення прямих іноземних інвестицій та мобілізації капіталу у глобальному масштабі та водночас є механізмом ухилення від податкового навантаження, легалізації (відмивання) коштів та фінансування протиправної діяльності. Досліджені позитивні і негативні наслідки функціонування офшорних зон на світовому фінансовому ринку, включаючи вплив на макроекономічну стабільність, справедливість податкової конкуренції та міжнародну фінансову архітектуру. Обґрунтовані та представлені пропозиції щодо удосконалення політики з боку держави з метою ефективної протидії податковому шахрайству та легалізації злочинних доходів, адаптовані до специфіки та потреб українського фінансового сектора.
ДОСВІД АВСТРІЙСЬКИХ КОМПАНІЙ В ОПЕРАЦІЙНОМУ МЕНЕДЖМЕНТІ ТА МАРКЕТИНГУ НАСІННЯ ГАРБУЗА ГОЛОНАСІННОГО
В статті досліджено особливості вирощування насіння голонасінних сортів гарбуза. Було проведено низку наукових робіт та власних досліджень з метою вивчення досвіду виробництва гарбузового насіння в Україні та зарубіжних країнах, що дозволило сформулювати бачення щодо цієї проблеми. Рекомендується дотримуватися кількох простих, але ефективних правил вирощування гарбузового насіння. Визначено причини швидкого розвитку сектору стимулювання збуту. Увага виробників гарбузового насіння зосереджена на запозиченні досвіду передових підприємств для стимулювання використання інвестованих коштів, залучення споживачів та активізації торгівлі. Метою цього дослідження є узагальнення досвіду австрійських компаній, що дозволить нам поглибити теоретичну базу та розробити прикладні аспекти виробництва гарбузового насіння та продуктів його переробки. На цій основі ми прагнемо сприяти підвищенню ефективності господарської діяльності суб'єктів господарювання, що займаються вирощуванням гарбузів. Потреба в систематичних, глибоких дослідженнях ринку стає все більш очевидною, а виробники стають активними учасниками ринку, що вимагає достовірної та вичерпної інформації про ринок. Для виробників гарбузових культур, як найбільш товарно-орієнтованої галузі, настав час прийняти більш сучасну маркетингову концепцію, орієнтовану на ринок покупця. Характерною особливістю діяльності виробників насіння голонасінних рослин є те, що лише невелика його частина залишається для використання в Україні – майже весь урожай насіння продається за кордон, переважно до Австрії, для виробництва гарбузової олії. І є ще один важливий фактор, який необхідно враховувати (якщо не першочерговий), беручись за цей бізнес: незалежно від того, наскільки економічно вигідним є продукт, головне – знайти клієнта, який заплатить за нього очікувану ціну. Процес формування ринку гарбузового насіння та олії слід розглядати як складну інтегровану категорію, з функціональними особливостями щодо виробництва, розподілу, обміну та просування продукції до кінцевого споживача. Оскільки ринок гарбуза сегментований за характером, формою, кінцевим споживачем та каналом розподілу, детальний огляд цих сегментів допоможе маркетологу проаналізувати ринкову інформацію та прийняти стратегічні рішення для визначення ключових ринкових пропозицій.
ДОГОВІРНА ПОЛІТИКА ПІДПРИЄМСТВА ЯК ІНСТРУМЕНТ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ФІНАНСОВОЇ СТІЙКОСТІ ТА КРЕДИТОСПРОМОЖНОСТІ В СПІВПРАЦІ З БАНКАМИ
В умовах зростаючої економічної турбулентності, посилення регуляторних вимог до прозорості бізнесу та ускладнення банківських процедур доступу до кредитних ресурсів ефективна організація договірної політики стає визначальним чинником фінансової стійкості суб’єктів господарювання. Забезпечення стабільності грошових потоків, контроль ризиків неплатоспроможності та збереження довіри фінансових інституцій безпосередньо залежать від здатності підприємства забезпечити структурованість, прозорість і правову визначеність договірних зобов’язань. Незважаючи на ключову роль договірної дисципліни, наявні підходи до її оцінювання здебільшого фрагментарні та не враховують комплексної взаємодії фінансових, правових і комплаєнс–чинників. Метою дослідження є розроблення концептуальних положень та практичного інструментарію оцінки договірної політики підприємства як механізму зміцнення його фінансової стійкості та здатності забезпечувати належний рівень довіри з боку банківських установ. Методологічну основу дослідження становлять методи системного, структурного та порівняльного аналізу, економіко–правовий підхід, метод експертного оцінювання, а також ризик–орієнтований підхід до оцінки договірних і фінансових операцій. У ході дослідження удосконалено змістовне визначення договірної політики підприємства як інтегрованої підсистеми корпоративного управління, що поєднує правові механізми з управлінням фінансовими потоками, процедурою перевірки контрагентів, системою внутрішнього аудиту та кредитною взаємодією. Сформовано матричну модель оцінювання договірних ризиків, яка враховує фінансові, юридичні, операційні та комплаєнс–параметри й дозволяє ідентифікувати критичні зони ризику на різних етапах життєвого циклу договору. Визначено типові помилки підприємств у взаємодії з банками, обґрунтовано їх вплив на умовах кредитування та фінансову репутацію. Запропонована модель сприяє підвищенню прозорості, передбачуваності та надійності господарської діяльності, створюючи базу для довгострокового доступу до кредитних ресурсів на конкурентних умовах.
ІНВЕСТИЦІЙНЕ СЕРЕДОВИЩЕ АГРАРНОГО СЕКТОРА ЕКОНОМІКИ УКРАЇНИ: ПРОБЛЕМИ ТА ПЕРСПЕКТИВИ
У статті проаналізовано інвестиційне середовище аграрного сектору економіки країни, визначено його критичне значення та представлено стратегічні напрямки зміцнення в умовах воєнного стану та повоєнного відновлення. Показана важливість залучення інвестицій у сільське господарство, яке стає важливою для забезпечення життєво–важливих потреб населення. Доведено, що особливістю капіталовкладень сучасного аграрного виробництва є те, що структура капітальних інвестиційних вкладень залежить від спеціалізації виробництва. Автори дійшли висновку, що важливість залучення інвестицій у сільське господарство стає важливою складовою в системі фінансових відносин щодо забезпечення життєво–важливих потреб населення, а саме: збереження робочих місць в сільських регіонах; зменшення залежності країни від імпорту продовольства та сприяння інфраструктурному розвитку села. У цьому контексті інвестиційне забезпечення розвитку аграрного виробництва в Україні стає пріоритетним завданням при розробці стратегічних рішень та розробці політик, спрямованих на підвищення конкурентоспроможності вітчизняного товаровиробника. Результати дослідження мають практичне значення для органів державної та місцевої влади при розробці програм підтримки аграрного сектору. Визначено, що нині в країні спостерігається недостатня ефективність державного механізму регулювання інвестиційного забезпечення підприємств сільськогосподарської сфери. Доведено, що без залучення інвестицій неможливо здійснювати заходи в соціальній сфері та реалізувати програми, спрямовані на охорону навколишнього середовища. Визначено основні перспективні стратегії щодо підвищення інвестиційного потенціалу підприємств аграрної сфери, включаючи механізми здешевлення кредитування та гарантування інвестиційних ризиків.
«ЗЕЛЕНА» ДНК БІЗНЕСУ: РОЛЬ КОРПОРАТИВНОЇ КУЛЬТУРИ У РЕАЛІЗАЦІЇ СОЦІАЛЬНИХ ПРОЄКТІВ ТА ДОСЯГНЕННІ ЦІЛЕЙ СТАЛОГО РОЗВИТКУ
У сучасному глобалізованому та нестабільному бізнес–середовищі, завдання імплементації Цілей сталого розвитку у стратегічну й операційну діяльність підприємств набуває вирішального значення, формуючи траєкторію довгострокового розвитку та стратегічні переваги. Дослідження зосереджено на теоретико–методологічних та практичних аспектах розвитку корпоративної культури вітчизняного підприємства в контексті досягнення ЦСР. Актуальність дослідження зумовлена зміщенням акценту в менеджменті на соціальну відповідальність та інтеграцію екологічних, соціальних та економічних цілей у саму ДНК підприємства. Корпоративна культура трансформується із внутрішнього атрибута в ключовий стратегічний інструмент, що забезпечує довгострокову стійкість, конкурентоспроможність і здатність активно впливати на суспільні зміни. У статті використано загальнонаукові методи, системний аналіз, спостереження. Застосовано порівняльний аналіз для розмежування бізнес– та соціальних проєктів, виділено суттєві відмінності між ними за такими ознаками, як мета, джерела фінансування, цільова аудиторія, вплив та оцінка результатів. Систематизовано 17 цілей сталого розвитку та розкрито варіанти їх реалізації через соціальні проєкти на мікрорівні підприємства. Визначено, що сталий розвиток є підходом, який забезпечує збалансоване зростання в економічній, соціальній та екологічній сферах. Обґрунтовано, що узгодженість корпоративної культури із ЦСР гарантує спрямованість усіх стратегічних та операційних рішень на їх досягнення. Сильна, прозора та інклюзивна культура є фундаментом для успішної реалізації соціальних ініціатив, максимізує інноваційний потенціал і підвищує залученість персоналу, що є критично важливим для проєктів із соціальним ефектом. Соціальне проєктування є необхідним в умовах сучасних викликів, оскільки сприяє беззупинному розвитку соціальних систем та формує позитивний бренд роботодавця й образ соціально–відповідального підприємництва. Реалізація ЦСР є органічною частиною корпоративної культури, що забезпечує довіру й підтримку стейкхолдерів.
ТРАНСФОРМАЦІЯ БАНКІВСЬКИХ ПОСЛУГ У ЦИФРОВОМУ СЕРЕДОВИЩІ: ТЕНДЕНЦІЇ ТА ВИКЛИКИ
У статті розглянуто ключові тренди, виклики та перспективи цифрової трансформації банківського сектору в умовах глобальної диджиталізації фінансової системи. Авторами зосереджено увагу на глибоких структурних змінах, що відбуваються внаслідок упровадження новітніх фінансових технологій, мобільних застосунків, штучного інтелекту (ШІ), блокчейну та аналітики великих даних (Big Data). У статті досліджено сучасні процеси цифровізації банківської діяльності, взаємозв’язок технологічного оновлення та необхідності комплексної перебудови бізнес–моделей, управлінських підходів та клієнтських стратегій. Основні тенденції та емпіричні дані представлені Світовим банком, НБУ та провідними міжнародними консалтинговими компаніями, що сформує системне уявлення про сучасний стан цифрової трансформації у банківській сфері. У статті з’ясовано головні вектори розвитку банківських послуг під час диджиталізації є технологічні інновації, моделі відкритого банкінгу (Open Banking), підвищення рівня кібербезпеки, упровадження аналітики даних та використання ШІ. Доведено вплив технологій на підвищення ефективності діяльності банків, зниження витрат, розширення переліку послуг і підвищенню клієнтоорієнтованості. Водночас авторами зазначено про можливості виникнення нових ризиків: стратегічні, операційні, регуляторні та кіберзагрози. Особливу увагу у стаття приділено розвитку омніканальних платформ, які сприяють єдиній взаємодії клієнтів із банком у різних спектрах цифрового середовища. Передбачено можливість використання моделі SERVQUAL для оцінки якості обслуговування клієнтів у цифрових каналах, що дасть змогу підвищити рівень задоволення клієнтів. Встановлено, що ефективне управління цифровими процесами потребує впровадження сучасних інформаційних систем, аналітичних платформ і застосування економіко–математичних моделей для вимірювання рівня цифрової активності банків. Авторами запропоновано використання інтегральних індексів, які поєднують параметри рівня цифровізації операцій, інноваційності, клієнтського досвіду, кіберзахисту та операційної ефективності. Окрему увагу у статті приділено використанню машинного навчання для прогнозування фінансової стійкості банківських структур у контексті діджиталізації. Інновації сприяють підвищенню довіри клієнтів, прозорості операцій і формуванню конкурентоспроможних фінансових продуктів на національному та міжнародному ринках.
ВДОСКОНАЛЕННЯ СИСТЕМИ АНТИКРИЗОВОГО УПРАВЛІННЯ НА ГОТЕЛЬНИХ ПІДПРИЄМСТВАХ
У статті розглянуто теоретичні та методологічні засади і практичні аспекти вдосконалення системи кризового управління на підприємствах готельного бізнесу. Обґрунтовано, що в сучасних умовах високої невизначеності зовнішнього середовища готельні підприємства стикаються з низкою кризових викликів, які вимагають гнучких, практичних та адаптивних управлінських рішень. Останні роки продемонстрували особливу вразливість готельного бізнесу до форс–мажорних обставин, зокрема пандемії COVID–19, воєнного стану, політичної нестабільності та економічних потрясінь, що призвело до значного падіння попиту на послуги та необхідності трансформації підходів до управління. На основі критичного огляду сучасних зарубіжних і вітчизняних досліджень визначено основні напрямки розвитку кризового менеджменту в готельному бізнесі, зокрема, інтеграція стратегічного, поточного та оперативного планування, впровадження гнучких структур управління, розвиток ефективних каналів комунікації та систем мотивації персоналу. У статті обґрунтовано доцільність застосування комплексного організаційно–економічного механізму кризового менеджменту, що забезпечує стійкість і конкурентоспроможність готельних підприємств. У статті описано етапи технологічної схеми антикризового управління, яка передбачає послідовне впровадження заходів – від формування спеціальної робочої групи та антикризового аналізу до розробки. У статті описано етапи технологічної схеми антикризового управління, яка передбачає послідовне впровадження заходів – від формування спеціальної робочої групи та антикризового аналізу до розробки управлінських рішень, організації їх реалізації та оцінки результатів. Особлива увага приділяється ролі мотивації співробітників та управлінського персоналу, побудові гнучких моделей взаємодії із зацікавленими сторонами. Результати дослідження свідчать, що ефективне кризове управління вимагає постійного моніторингу зовнішнього середовища, своєчасного реагування на зміни та формування механізмів адаптації. У статті надаються конкретні практичні рекомендації щодо організації планування в умовах обмежених ресурсів, розробки систем мотивації та вдосконалення комунікаційних процесів. Зазначається, що подальші наукові дослідження повинні бути спрямовані на розробку універсальних моделей кризового менеджменту, що враховують специфіку українського ринку та міжнародний досвід. Розроблені в статті пропозиції можуть бути використані керівниками готельних підприємств для підвищення стійкості бізнесу, запобігання кризам та збереження конкурентних позицій на ринку туристичних послуг.
СТРАТЕГІЧНИЙ МАРКЕТИНГ ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ГРОМАД В УМОВАХ СУЧАСНИХ ВИКЛИКІВ
У статті обґрунтовано актуальність формування та удосконалення маркетингової стратегії територіальних громад в умовах воєнної нестабільності, демографічних змін, релокації бізнесу та посилення конкуренції за людський капітал і інвестиції. Показано, що перехід до маркетингово–орієнтованої моделі управління вимагає від органів місцевого самоврядування переосмислення підходів до розвитку територій, зміщення акцентів із вузькоекономічних показників на комплексне задоволення потреб мешканців, бізнесу, туристів та інших стейкхолдерів. На основі узагальнення наукових підходів вітчизняних і зарубіжних дослідників розкрито зміст маркетингу територій та роль маркетингової стратегії як інструменту зміцнення конкурентоспроможності громади, формування її позитивного іміджу, підвищення інвестиційної й туристичної привабливості та забезпечення сталого соціально–економічного розвитку. Запропоновано поетапну модель маркетингового управління територіальною громадою, що включає аналітико–діагностичний етап, формування маркетингової концепції, сегментацію та визначення цільових аудиторій, розроблення комплексної маркетингової стратегії, операційне планування, реалізацію маркетингових заходів, моніторинг результатів та стратегічне коригування. Окрему увагу приділено ідентифікації сильних і слабких сторін громади та використанню матричних моделей стратегічного аналізу (ADL/LC, «Привабливість – конкурентоспроможність», SMART, SOAR, матриця Ансоффа) для оцінювання стратегічних перспектив, вибору пріоритетних напрямів розвитку й побудови гнучких сценаріїв зростання. Доведено, що впровадження маркетингово–орієнтованої стратегії дозволяє підвищити результативність управлінських рішень, посилити партнерську взаємодію та створити сприятливі умови для відновлення і розвитку територіальних громад у післявоєнний період. Перспективи подальших досліджень пов’язані з удосконаленням інструментарію стратегічного планування та цифрової трансформації маркетингу громад.
УДОСКОНАЛЕННЯ ОРГАНІЗАЦІЇ І ВЗАЄМОУЗГОДЖЕННЯ ОБЛІКУ, АНАЛІЗУ ТА МЕНЕДЖМЕНТУ ОПОДАТКУВАННЯ ДІЯЛЬНОСТІ МАЛИХ ПІДПРИЄМСТВ
Малі підприємства відіграють значну роль у соціально–економічному розвитку України, сприяють забезпеченню зайнятості й підвищенню добробуту населення, наповненню бюджетів. Тому облік оподаткування їх діяльності займає значне місце у підвищенні ефективності господарювання. Необхідно зазначити, що він ведеться за простою та спрощеною системами в залежності від розмірів та прибутків. Однак навіть у цьому випадку він досить громіздкий та складний, спричиняє значні витрати робочого часу працівників або власників. Тому важливе значення має його удосконалення. Основними заходами удосконалення визначено: зменшення кількості облікових регістрів; підвищення податкової дисципліни; автоматизація обліку. Разом з тим, облік у будь–якому випадку має залишатися досить детальним, репрезентативним для здійснення аналізу ефективності діяльності. Це вказує на необхідність визначення та відображення в обліку не тільки податків, але й собівартості продукції, оцінки витрат, основних засобів, кредиторської і дебіторської заборгованості, майна і капіталів, продукції й незавершеного виробництва, плати і зарплати та ін. Така розгорнута інформація доповнює облік податків, оскільки дозволяє оцінити й проаналізувати величину, структуру й особливості податкової бази, виявити її конкурентні переваги й недоліки, можливі резерви. Зрештою, облікові та аналітичні дані є основою для прийняття управлінських рішень з тактики і стратегії розвитку малого підприємства. Тому узгодженість тріади “облік – аналіз – менеджмент” також має велике значення для удосконалення оподаткування. У сукупності, вказані заходи сприятимуть оптимізації облікових та аналітичних процесів малих підприємств, підвищенню загальної ефективності їх діяльності та менеджменту.
ФІНАНСОВИЙ КОНСАЛТИНГ ЯК СТРАТЕГІЧНИЙ ІНСТРУМЕНТ ПІДВИЩЕННЯ ФІНАНСОВОЇ СТІЙКОСТІ ТА ФІНАНСОВОЇ БЕЗПЕКИ УКРАЇНИ: СИСТЕМНИЙ АНАЛІЗ ТА ШЛЯХИ ВДОСКОНАЛЕННЯ РЕГУЛЮВАННЯ
У статті фінансовий консалтинг розглядається як стратегічний інструмент розвитку фінансової грамотності населення, фінансової стійкості бізнесу та фінансової безпеки держави. Визначено його сутність, як консультативну діяльність у сфері фінансів, спрямовану на комплексне вирішення фінансових проблем клієнта. Підкреслено його значення для суб’єктів бізнесу як важливу умову ефективного функціонування, внаслідок того, фінансовий консультант активно впливає на фінансові результати клієнта, сприяючи збільшенню прибутковості та пошуку невиявлених резервів. Дослідження змісту консалтингу дозволило виділити його комплексний характер та основні види і напрямки. Систематизація фінансового консалтингу дозволила виділити корпоративний (підвищення якості управління фінансами, оптимізація оподаткування, аутсорсинг, залучення інвестицій) та особистий консалтинг (формування фінансової подушки, інвестиційне планування). Визначено ключові функціональні напрямки фінансового консалтингу в сучасному бізнесовому середовищі, які включають управління ризиками, фінансово–інвестиційний консалтинг та антикризовий консалтинг, попит на який значно зріс внаслідок військових дій в Україні. На мікрорівні фінансовий консалтинг є має стати важливим доповненням до програм фінансової грамотності НБУ, забезпечуючи якість особистих фінансових рішень та знижуючи інформаційну асиметрію щодо фінансового середовища. Визначено, що розвиток консалтингового середовища ринку стримується відсутністю профільного законодавства, фрагментованістю правового поля та відсутністю універсального механізму ліцензування чи обов’язкової сертифікації для фінансових консультантів. Проаналізовано міжнародний досвід фінансового консалтингу, який демонструє необхідність фідуціарного обов’язку та єдиного регуляторного нагляду. Обґрунтовано стратегічні шляхи вдосконалення фінансового консалтингу, які мають передбачати: прийняття профільного закону; запровадження національної системи обов’язкової сертифікації, інтеграцію консалтингу в політику відновлення через цільове субсидування витрат бізнесу на залучення послуг фінансового консалтингу. Інституціоналізація фінансового консалтингу є необхідною передумовою для підвищення добробуту населення, ефективності бізнесу та фінансової безпеки країни.
ФІЛОСОФСЬКІ ТА МОРАЛЬНО–ЕТИЧНІ АСПЕКТИ СОЦІАЛЬНО–ВІДПОВІДАЛЬНОГО МАРКЕТИНГУ
У статті розглядаються філософські та морально–етичні аспекти соціально–відповідального маркетингу як важливого інструменту сучасної підприємницької діяльності. Бізнес постає як органічна частина соціального життя, що взаємодіє з суспільними цінностями та нормами. Такий підхід допомагає підприємствам інтегрувати принципи соціальної відповідальності у свої маркетингові стратегії, що сприяє формуванню довіри з боку споживачів, підтримує етичні стандарти, гармонійно поєднує економічні та соціальні цілі. Наголошується на важливості балансу між прагматизмом і філантропією, що втілює зв’язок особистих інтересів підприємця з його обов’язками перед суспільством. Врахування цих аспектів відкриває нові горизонти для розуміння ролі бізнесу як гармонійної складової суспільства. Соціально–відповідальний маркетинг постає як екзистенційна основа сучасного бізнесу, що дозволяє поєднувати економічні інтереси з потребами суспільства, сприяючи сталому розвитку і соціальній гармонії.
КРАФТОВЕ ВИРОБНИЦТВО ЯК ОДИН ІЗ ВЕКТОРІВ СТРАТЕГІЧНОГО РОЗВИТКУ НАЦІОНАЛЬНОЇ ЕКОНОМІКИ
У статті розкрито актуальність крафтового виробництва для розвитку економіки в Україні. Акцентовано увагу на тому, що успішний розвиток крафтового бізнесу в Україні стимулює створення нових робочих місць, розвиток місцевої економіки, популяризацію українських товарів; збільшення податкових надходжень. Ці аргументи на користь розвитку крафтового виробництва також визначили і як основні причини, що зумовлюють необхідність підтримки даного сегменту економіки. Виокремлено основні види крафтового виробництва в Україні, серед яких: сироваріння і виготовлення інших молочних продуктів; виготовлення напоїв, меду, шоколаду, морозива й інших десертів; випікання хліба та хлібобулочних виробів; виробництво декору й меблів; виробництво одягу, взуття, косметики і прикрас, аксесуарів, іграшок. Визначено основні стимули розвитку виробництва крафтової продукції і виробів. Представлено SWOT–аналіз крафтового виробництва на прикладі пива. За його результатами визначено: сильні сторони ‒ високу якість і унікальність продукції, мультиплікаторний ефект на економіку, зростання попиту, спрощення регулювання; можливості ‒ розвиток кластерів і туризму, податкові стимули після війни, цифровізація й експорт, диверсифікація; слабкі сторони ‒ залежність від воєнних ризиків, високе податкове навантаження, концентрація ринку, логістичні проблеми; загрози ‒ продовження агресії рф, зміна споживчих трендів, глобальна конкуренція, економічна нестабільність. Зосереджено увагу на інших ризиках крафтового бізнесу в Україні, основними з яких є: ризик попиту, ризик конкуренції, витрати на маркетинг і дистрибуцію, залежність від постачальників. Обґрунтовано, що крафтове виробництво є одним із реальних векторів стратегічного розвитку національної економіки, тому що його розвиток може зумовити низку позитивних ефектів на мікро–, мезо–, макро– і глобальному рівнях. Запропоновано рекомендації для посилення ролі крафтового бізнесу в стратегічному розвитку національної економіки, серед яких: державна підтримка, цифрова трансформація, просування і партнерства, моніторинг і аналітика.
ІНСТРУМЕНТИ РЕАЛІЗАЦІЇ КОНКУРЕНТНОЇ ПОЛІТИКИ ПІДПРИЄМСТВ З ОБРОБЛЕННЯ ДЕРЕВИНИ І ВИРОБНИЦТВА ВИРОБІВ З ДЕРЕВА
Актуальність розробки ефективної конкурентної політики підприємств з оброблення деревини і виробництва виробів з дерева обумовлена тим, що вони повинні володіти потужним потенціалом формування своїх конкурентних переваг. Конкуренція з іноземними виробниками та стрімкі зміни зовнішнього середовища змушує національних виробників управляти конкурентоспроможністю через сукупність заходів конкурентної політики. В умовах мінливості зовнішнього середовища підприємства відходять від традиційних конкурентних політик, заснованих на низьких цінах і віддають переваги політикам екологічного виробництва, впровадження інноваційних зелених технологій, виробництва унікальної продукції, індивідуальному підходу до потреб споживача, якості та зручності обслуговування. На основі дослідження доступної інформації про тенденції розвитку підприємств з оброблення деревини та виробництва виробів з дерева узагальнено типи їх конкурентних політик та фактичні інструменти підтримки їх реалізації. Виявлено, що більшість підприємств вдаються до класичних типів конкурентної політики. За результатами проведеного аналізу виявлено низьку ефективність реалізації конкурентних політик, що підтверджується сукупністю показників, які відображають стан конкурентної активності та фінансового потенціалу для її реалізації. Зокрема, до сукупності показників включено продуктивність праці, доход на 1 грн активів, рентабельність, ліквідність, коефіцієнт автономії тощо. За даними проведеного аналізу, показники, які враховувалися при оцінюванні, у більшості підприємств є значно нижчими середнього значення вибірки. Запропоновано сукупність напрямів розвитку, які сприяють підвищенню конкурентної активності та зростанню фінансового потенціалу підприємств. Зважаючи на запропоновані, зміни запропоновано доповнення до функціональних обов'язків основних структурних підрозділів підприємств, що підвищить увагу до питань обгрунтованості та ефективності управлінських змін конкурентної політики підприємств.
МОДЕЛЮВАННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ ВПРОВАДЖЕННЯ ЦИФРОВОГО МАРКЕТИНГУ В БАНКІВСЬКІЙ УСТАНОВІ
У статті розглянуто особливості моделювання ефективності впровадження цифрового маркетингу в банківській установі в умовах активної діджиталізації фінансового сектору. Проведено системний аналіз ключових показників ефективності цифрового маркетингу, що забезпечують можливість кількісного вимірювання результативності маркетингових інструментів. Досліджено залежність прибутку банку від витрат на маркетинг та кількості підписників у соціальних мережах на основі кореляційно-регресійного аналізу за. Побудовано економіко-математичну модель, що дозволяє прогнозувати прибуток за рахунок зміни ключових факторів цифрового маркетингу. Запропоновано авторську формулу для визначення ефективності цифрового маркетингу, яка враховує приріст клієнтської бази в соціальних мережах та частку витрат на цифрові канали. Результати моделювання підтверджують, що зростання кількості підписників і оптимізація витрат на цифровий маркетинг істотно підвищують прибуток банку.
ЦИФРОВІ РОЗРИВИ В ПРОМИСЛОВОСТІ ТА ЗДАТНІСТЬ УКРАЇНСЬКОГО БІЗНЕСУ ЇХ ДОЛАТИ
Актуальність дослідження полягає у вивченні процесів цифровізації промислових виробництв і підприємств, доступності технологій та Інтернету й дослідження відмінностей у якості, навичках та можливостях використання цифрових технологій. Метою статті є виокремлення ключових цифрових розривів, що стримують реалізацію трансформаційних змін у розвитку промислового сектору, дослідити вітчизняну практику використання індикаторів вимірювання процесів цифровізації в промисловості, оцінити організаційну спроможність бізнесу до цифрових трансформацій та обґрунтувати інструменти для подолання цифрових розривів. В статті пропонується доповнити аналіз статистичних даних щодо використання інформаційно-комунікаційних технологій в промисловості результатами оприлюднених вторинних опитувань керівників підприємств реального сектору, що дозволяє зробити висновки про потреби українського бізнесу на шляху подолання цифрових розривів. Аналізуються окремі показники, що характеризують як загальний стан сучасного розвитку цифрової трансформації країни, так і специфічні індикатори, якими послуговується вітчизняна статистика для характеристики цифровізації в секторах промисловості. Основний акцент робиться на важливості мінімізації виявлених розривів і нерівностей у процесах цифрової трансформації, в тому числі промисловості. Відзначено сильні сторони промислових виробництв щодо доступності Інтернету, використання фіксованого доступу до Інтернету, застосування заходів безпеки за допомогою ІКТ. Результати показують недоліки в організаційному забезпеченні цифрової трансформації промисловості. У висновках наголошується на необхідності узгодженої взаємодії в реалізації цифрової та промислової політики на державному, регіональному та локальному рівнях, координації, співробітництві та кооперації, налагодженні діалогу з зацікавленими сторонами.